Pekka Haavisto
Pekka Olavi Haavisto, född 23 mars 1958 i Helsingfors, är en finländsk politiker (grön).
Pekka Haavisto | |
![]() Pekka Haavisto juni 2019.
| |
Tid i befattningen 6 juni 2019–20 juni 2023 | |
President | Sauli Niinistö |
---|---|
Statsminister | Antti Rinne Sanna Marin |
Företrädare | Timo Soini |
Efterträdare | Elina Valtonen |
Innehar befattningen | |
Tillträdde befattningen 21 mars 2007 1987–1995 | |
Valkrets | Helsingfors |
Tid i befattningen 2018–2019 | |
Företrädare | Touko Aalto |
Efterträdare | Maria Ohisalo |
Tid i befattningen 1993–1995 | |
Företrädare | Pekka Sauri |
Efterträdare | Tuija Brax |
Tid i befattningen 17 oktober 2013–26 september 2014 | |
President | Sauli Niinistö |
Statsminister | Jyrki Katainen Alexander Stubb |
Företrädare | Heidi Hautala |
Efterträdare | Sirpa Paatero |
Tid i befattningen 13 april 1995–15 april 1999 | |
President | Martti Ahtisaari |
Statsminister | Paavo Lipponen |
Företrädare | Sirpa Pietikäinen |
Efterträdare | Satu Hassi |
Född | Pekka Olavi Haavisto 23 mars 1958 ![]() |
Nationalitet | Finländsk |
Politiskt parti | Gröna Förbundet |
Residens | Helsingfors |
Partner | Antonio Flores (2002–) |
Webbplats | pekkahaavisto.com |
Han har varit Gröna förbundets riksdagsledamot åren 1987–1995 och sedan 2007. Han har också varit partiets ordförande (1993–1995), landets miljöminister i regeringen Lipponen I (1995–1999) och Europeiska gröna partiets ordförande (2000–2006). Han har varit medlem i riksdagens försvarsutskott, kulturutskott, lagutskott, stora utskott och utrikesutskott.
Han har arbetat med uppgifter inom FN, som fredsförhandlare inom EU och som chefredaktör för tre tidningar.[1]
År 2012 ställde Haavisto upp som De Grönas presidentkandidat, där han i andra omgången ställdes mot Samlingspartiets Sauli Niinistö,[2] som vann valet. I andra omgången åtnjöt Haavisto brett stöd i Svenskfinland.[3] Från 2013 till 2014 var han utvecklingsminister i regeringarna Katainen och Stubb. I presidentvalet 2018 var han åter De Grönas kandidat och kom åter tvåa efter Niinistö. Mellan juni 2019 och juni 2023 var han utrikesminister i regeringen Rinne och den därpå följande regeringen Marin. Han kandiderade i presidentvalet 2024 via valmansförening. Haavisto förlorade mot Alexander Stubb i valets andra omgång.[4]
Privatliv
redigeraÅr 2002 ingick Haavisto registrerat partnerskap med Antonio Flores (född 1978), som ursprungligen kommer från Ecuador.[5][6] Haavisto är även discjockey på fritiden.[7]
Utmärkelser
redigera- Kommendörstecknet av Finlands Vita Ros’ orden, 6 december 1998[8]
- Militärens förtjänstmedalj, 4 juni 2008[9]
- Riddare av Hederslegionen, 2018[10]
- National Medal of Ghazi Muhammad Akbar Khan, 2021[11]
- Storkorset av Finlands Lejons orden, 6 december 2022[12]
Referenser
redigera- ^ Eduskunta (Finlands riksdag): Pekka Haavisto (finska) Arkiverad 27 oktober 2007 hämtat från the Wayback Machine.
- ^ Björkqvist, Jeanette. ””Det blir en promenadseger””. Svenska Dagbladet. http://www.svd.se/nyheter/utrikes/niinisto-slass-mot-gron-sensation_6789117.svd. Läst 23 januari 2012.
- ^ ”"Forskare: Radikal förändring bland finlandssvenskarna"”. Arkiverad från originalet den 1 februari 2012. https://web.archive.org/web/20120201182330/http://hbl.fi/nyheter/2012-01-30/yle-finlandssvenskarna-rostar-pa-haavisto.
- ^ Peter, Buchert; Bjon, Sylvia. ”Alexander Stubb är Finlands nästa president: Jag är oändligt stolt”. www.hbl.fi. Hufvudstadsbladet. https://www.hbl.fi/artikel/a997a47d-72d0-57cc-86d9-00f2e09fbd0c. Läst 11 februari 2024.
- ^ Kaleva.fi: Puoliso on puoli presidenttiä Arkiverad 14 januari 2012 hämtat från the Wayback Machine.
- ^ Ex-ministeri Pekka Haavisto rekisteröi parisuhteensa (finska)
- ^ https://www.hbl.fi/artikel/5d3b06a4-095e-4284-883e-6de2a85e465d
- ^ Kaius Niemi (red.), Vapaudenristin, Suomen Valkoisen Ruusun ja Suomen Leijonan ritarikunnat, Helsingin Sanomat (på finska), Sanoma Media Finland, 6 december 1998, Wegelius, Heikki, läs online, läst: 13 december 2021 .[källa från Wikidata]
- ^ läs online, www.savonsanomat.fi , läst: 28 maj 2023.[källa från Wikidata]
- ^ Pekka Haavisto (på finska), läs online, läst: 13 december 2021.[källa från Wikidata]
- ^ läs online, www.bakhtarnews.af , läst: 6 december 2023.[källa från Wikidata]
- ^ läs online, ritarikunnat.fi , läst: 8 december 2022.[källa från Wikidata]
Externa länkar
redigera- Wikimedia Commons har media som rör Pekka Haavisto.