Prinshök[2] (Accipiter princeps) är en fågel i familjen hökar inom ordningen hökfåglar.[3]
Prinshök Status i världen: Sårbar[1] | |
![]() | |
Systematik | |
---|---|
Domän | Eukaryoter Eukaryota |
Rike | Djur Animalia |
Stam | Ryggsträngsdjur Chordata |
Understam | Ryggradsdjur Vertebrata |
Klass | Fåglar Aves |
Ordning | Hökfåglar Accipitriformes |
Familj | Hökar Accipitridae |
Släkte | Accipiter |
Art | Prinshök A. princeps |
Vetenskapligt namn | |
§ Accipiter princeps | |
Auktor | Mayr, 1934 |
Synonymer | |
Svartvit hök |
Utseende och läte
redigeraPrinshöken är en medelstor till stor hök med en kroppslängd på 38–45 cm och vingbredden 75–86 cm, honan större än hanen. Vingarna är korta och rundade, stjärten kort, benen kraftiga med korta tår och näbben kraftig. Fjäderdräkten är skiffergrå på ovansidan, mörkast på hjässa, stjärt och vingar, medan undersidan är vit med lätt grå anstrykning eller marmorering. Ögat, vaxhuden och näbbroten är orange medan benen är mer gulorange. Lätet har inte beskrivits.[4]
Jämfört med allopatriska gråhuvad hök är prinshöken mörkare på huvudet och saknar bandning på vingundersidan. Den är större än både blågrå hök och bismarckhök som båda förekommer på New Britain. Den förra är än mörkare på huvudet med tunnare och rödare ben samt mer gräddbeige undersida, medan den senare har spetsigare vingar, kortare stjärt, rostfärgad halsband och gråare undersida. Likaledes sympatriska gråhöken är ljusgrå ovan och skär under, medan papuaduvhöken är mycket större och mer långvingad, med svart ovansida, orange på näbbrot och vaxhud och gulorange ben.[4]
Utbredning och systematik
redigeraFågeln förekommer på höglandet på ön Niu Briten i Bismarckarkipelagen.[3] Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Prinshöken tros stå nära gråhuvad hök och har tidigare behandlats som underart till denna. Den tros vara stannfågel.[4]
Släktestillhörighet
redigeraDNA-studier visar att Accipiter så som det är konstituerat idag är parafyletiskt gentemot kärrhökarna i Circus.[5][6][7][8] Det medför att antingen flyttas de distinkta kärrhökarna till Accipiter eller så delas Accipiter upp i flera mindre släkten. För prinshökens del skulle det innebära att den därför behöver flyttas till ett annat släkte, möjligen Tachyspiza.
Levnadssätt
redigeraPrinshöken hittas i bergsbelägen ursprunglig regnskog, vanligen mellan 760 och 1425 meters höjd, men har påträffats upp till 1600 och vid ett tillfälle ner till 200 meter. Födan är dåligt känd, men i maginnehåll från en fågel hittades insekter, medan en annan noterats ta en svartryggig trast. Den ses vanligen enstaka, antingen sittande nedanför trädtaket eller i rätt långsam men kraftfull flykt genom skogen. Inget är känt om dess häckningsbiologi.[4]
Status och hot
redigeraPrinshöken har en liten världspopulation bestående av uppskattningsvis endast 2 500–10 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust. Fågeln är därför upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, kategoriserad som sårbar (VU).[1]
Noter
redigera- ^ [a b] Birdlife International 2012 Accipiter princeps Från: IUCN 2015. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2015.4 www.iucnredlist.org. Läst 1 februari 2016.
- ^ Sveriges ornitologiska förening (2017) Officiella listan över svenska namn på världens fågelarter, läst 2017-08-14
- ^ [a b] Clements, J. F., T. S. Schulenberg, M. J. Iliff, D. Roberson, T. A. Fredericks, B. L. Sullivan, and C. L. Wood (2015) The eBird/Clements checklist of birds of the world: Version 2015 http://www.birds.cornell.edu/clementschecklist/download, läst 2016-02-11
- ^ [a b c d] Ferguson-Lees, J., and D. A. Christie (2001). Raptors of the World. Christopher Helm, London, United Kingdom.
- ^ Kocum, A. (2006), “Phylogenie der Accipitriformes (Greifvögel) anhand verschiedener nuklearer und mitochondrialer DNA-Sequenzen”, Dissertation, Ernst-Moritz-Arndt-Universität Greifswald.
- ^ Griffiths, C.S., G.F. Barrowclough, J.G. Groth and L.A. Mertz (2007), Phylogeny, diversity, and classification of the Accipitridae based on DNA sequences of the RAG-1 exon, J. Avian Biol. 38, 587-602.
- ^ Lerner, H.R.L., M.C. Llaver, and D.P. Mindell (2008), Molecular Phylogenetics of the Buteonine Birds of Prey (Accipitridae), Auk 304, 304-315.
- ^ Breman, F.C., K. Jordaens, G. Sonet, Z.T. Nagy, J. Van Houdt, and M. Louette (2013), DNA barcoding and evolutionary relationships in Accipiter Brisson, 1760 (Aves, Falconiformes: Accipitridae) with a focus on African and Eurasian representatives, J. Ornithol. 154, 265-287.
Externa länkar
redigera- Wikispecies har information om Accipiter princeps.
- Läten på xeno-canto.org